Efter romanen av E.M. Forster
ETT RUM MED UTSIKT
I Florens
I England
BERTOLINIS PENSIONAT
- Det är inte alls som vi trodde. - Jag trodde att vi skulle se Arno.
Signoran skrev: "Rum åt söder med en utsikt och nära varandra."
Men hon gav oss rum åt norr utan utsikt och långt från varandra.
Vi måste skynda oss att byta om. Annars missar vi vår middag också.
Hon hade ingen anledning att göra så. Ingen anledning alls!
Allt duger åt mig, men det är synd att inte du får en utsikt.
Nej, du måste också ha en utsikt.
- Vilken pjäs det skulle kunna bli. - Ja, det skulle det verkligen.
Mellan eländet i London och det i Prata finns en avgrund.
Bara genom att lämna allfarvägen lär man känna landet.
Se de små städerna: Gubbio, Settignano, Galuzzo.
San Gimignano, Monteriggioni.
Denna mix av det mest primitiva och klassiska är helt oemotståndlig.
Miss Pole. Vad är det ni dricker?
- Det är väl inte lemonad? - Jo, det är det.
Ställ genast ner glaset, miss Pole.
Lemonad är ren och skär syra och mycket skadligt för magen.
Jag ska säga att nästa rum åt söder med utsikt ska ges till dig, Lucy.
- Varför inte till dig, Charlotte? - Nej, jag insisterar.
Det här köttet har kokats.
Det har förlorat all sin smak.
Monteriggioni är inte bara pittoreskt.
Där möter man oförstörda italienare i all deras enkelhet och charm.
Var det inte i Monteriggioni som vi såg blåklinten, Teresa?
En hel matta av dem. Det var förtjusande.
Blåklinten är den vackraste blomman. Inte sant, miss Lavish?
Jag föredrar något mer vågat.
Den lättsinniga rosen. Den stormiga tulpanen.
- Din mor hade aldrig förlåtit mig. - Mor hade velat ge dig utsikten.
Utsikten mot Arno är din.
Varför grälar vi? Vi har ingen utsikt.
Jag har utsikt. George också.
Min son George här.
Ni kan ta våra rum, så tar vi era. Vi kan byta.
- Varför skulle ni inte ta dem? - Tack så väldigt mycket.
- Vi kan inte utnyttja er vänlighet. - Varför inte?
- Vi vill inte... - Tyst, Lucy.
Kvinnor tycker om en utsikt, det gör inte karlar. - George, övertala dem.
Det är klan att de ska ha rummen.
- Signora? - Nej tack.
Varför skulle ni inte byta? Vi är ute på en kvart.
Dessa petitesser är löjliga och strider mot allt förnuft.
Jag struntar i vad jag ser utåt. Min blick är riktad inåt.
Det är här som fåglarna sjunger. Det är här som himlen är blå.
Kom, Lucy.
Låt dem få sin utsikt.
Om de vill ha den. George, gå efter dem.
'Vilken omöjlig person!
Han ville vara snäll.
- Jag vet hur man hanterar dem. - Du var oförskämd.
- Du gjorde fel. - Detta pensionat är ett fiasko.
I morgon byter vi.
Det är mr Beebe. Charlotte, vi kan inte byta nu.
- Mr Beebe? - Minns ni oss inte?
Miss Bartlett och miss Honeychurch.
- Vi möttes i Tunbridge Wells. - Den väldigt kalla påsken.
God dag. - God dag.
Mor sa att ni är vår nye kyrkoherde.
Jag flyttar in i prästgården i Summer Street i juni.
Vi tyckte så synd om er i matsalen.
- Mr Emerson är så taktlös. - Men han ville vara snäll.
En äldre herre och hans son ville byta sina rum med utsikt mot våra.
Det var oerhört plumpt.
Saker som är plumpa kan ibland vara vackra.
Jag är förkläde åt min unga kusin Lucy.
Och det vore allvarligt-
- om jag sätter henne i skuld till människor som vi inte vet något om.
- Ett byte skadar ingen. - Du ser, Charlotte.
Så jag skulle ha sagt ja?
- Ni tyckte att jag var trångsynt. - Det sa jag inte.
Om jag får så agerar jag gärna mellanhand gentemot mr Emerson.
Jag tror inte att han väntar sig nån tacksamhet.
Han har rum han inte uppskattar och tror att ni hade uppskattat dem.
Snälla Charlotte.
Mina egna önskningar, käraste Lucy, är inget mot dina.
Jag är här tack vare din välvilja.
Vill du att jag kastar ut herrarna ur deras rum så gör jag det.
Kan ni då, mr Beebe, vara så snäll att säga till mr...
- Emerson. - Emerson.
...att vi godtar hans erbjudande.
Jag vill själv tacka er far för hans vänlighet mot oss.
Det kan ni inte. Han sitter i badet.
Jag hade gett dig det större rummet, men det var den unge mannens.
På mitt eget lilla vis är jag en världsvan kvinna.
Och jag vet vad saker kan leda till.
Vad betyder det?
Åh, Lucy. Klä på dig. Annars hinner halva dagen gå.
- Ni sa att ni tyckte om blåklint. - Så vi kom med blåklint till er.
- Så vänligt. - Den blomman har er personlighet.
- Jag vill se dem i ert hår. - Emerson...!
Inga juveler klär en dam bättre.
Får jag säga något ganska vågat?
Åh, mr Beebe. Ni låter som miss Lavish.
- Säg inte att ni skriver en roman. - Då hade ni varit min hjältinna.
Och jag hade skrivit att om miss Honeychurch någonsin-
- börjar leva som hon spelar så blir det väldigt spännande.
Både för oss och för henne.
Mor ogillar när jag spelar Beethoven. Hon säger att det gör mig grinig.
Självklart blir man upprörd.
- Vill ni inte spela mer? - Nej, jag tror att jag går ut.
Ensam? Är det klokt, miss Honeychurch?
Klokt vore att ha stannat hemma i Summer Street.
Jag går inte långt. Jag lovar.
Ursäkta.
- Vad var det med kära miss Lucy? - För mycket Beethoven, tror jag.
Jag hörde hennes vackra spel.
Miss Catharina, ni har blommor i håret.
Buon giorno. Buon giorno, Ferdinando.
Vi hälsar dig.
Bronset kom från turkiska kanoner som togs av San Stefanoriddama.
Kom!
Stanna lite. Låt honom fortsätta. Annars måste jag tala med honom.
Åh, britterna utomlands...!
Vi bör ha ett prov i Dover och sända hem de turister som inte består det.
I Santa Croce utan Baedeker
Miss, denna sepolcro inte så fin.
Giottos fresker i Cappella Peruzzi och Cappella Bardi är mycket fina.
- Nej tack. - Giotto var Cimabues elev.
Han vallade får i bergen.
En dag målade han en liten bild av fåren.
- Nej tack. - Jag mycket bra guide. Tala engelska.
- Gå härifrån, snälla ni. - Cappella Peruzzi, Giottos fresker.
Ció tutto.
Om ni vänder blicken från de fula nya fönstren-
- ser ni här i Bardis kapell Giottos vackra fresker över Franciskus liv.
I övre vänstra hörnet avsäger han sig alla världsliga ägodelar.
Och till höger... den fjärde påven.
Där predikar han för biskoparna.
Och där genomgår han...
...ett eldprov inför sultanen.
- Och här... - Ah, mr Eager. God morgon.
Ni räddade mig från att behöva leda en egen liten privat rundtur.
Här ligger han på sin dödsbädd omgiven av...
Mr Eager är vår engelske präst här i Florens.
Se hur Giotto i dessa fresker, nu tyvärr förstörda genom restauration-
- inte besväras av anatomins och perspektivets hämningar.
Se på tjockisen! Han måste väga lika mycket som jag.
Han lyfter som en luftballong!
Kom ihåg att denna kyrka i Santa Croce-
- byggdes på tro mitt under medeltiden.
Byggd på tro? Det betyder bara att arbetarna inte fick skälig lön.
Ursäkta mig.
Kapellet rymmer inte två grupper. Vi ska inte besvära er mer.
Mr Eager, vi får alla plats här. Ni behöver inte...
Kära nån.
Samlas nu här, allihop.
Ni kanske ser här i Peruzzis kapell-
- som i kapellet vi nyss körde ut från-
- det som kännetecknade Giotto bland de italienska målarna.
Han var pragmatiker.
Min stackars son har förstånd, men han är väldigt förvirrad.
Varför är han det?
Tänk på hur han har uppfostrats.
Utan all övertro som får människor att hata varandra i Guds namn.
Jag måste gå. Min kusin blir orolig.
Jag kräver inte att ni blir kär i min gosse, men försök hjälpa honom.
Om nån bara kunde få honom att sluta grubbla. Och på vad?
Universums ordning.
Jag tror inte på weltschmenz. Gör ni?
Nej, det gör jag inte. Inte alls, mr Emerson.
Där ser ni.
Få då min gosse att inse-
- att vid det eviga "varför" finns det ett "ja" och ett "ja" och ett "ja".
Har er son ingen hobby? Jag brukar glömma mina bekymmer vid pianot.
Att samla frimärken hjälpte min bror Freddy.
Ursäkta mig. Min kusin blir mycket nervös om jag inte kommer nu.
- Stackars flicka. - Stackars flicka?
Jag är en lyckligt lottad flicka. Jag är lycklig och har så trevligt.
Tack så mycket. Adjö.
Se på den förtjusande vinkärran.
Som den enkla själen glor på oss. Jag älskar dessa små mörka gränder.
Alla är bönder. Kom.
Vi har gått vilse.
Nej, miss Bartlett. Ni tittar inte i er Baedeker.
Två ensamma kvinnor i en okänd stad - det kallar jag ett äventyr.
Vi driver bara runt.
Man måste alltid vara vidöppen.
- Det tror jag att miss Lucy är. - Öppen för vad?
Kroppsförnimmelser.
Jag ska avslöja en hemlighet. Jag ska använda miss Honeychurch.
Som figur i er roman?
Den unga engelskan som förvandlas av Italien. Och varför inte det?
Det hände goterna.
Doften...
En äkta florentinsk doft. Andas in, kära du.
Djupare! Varje stad, ska du veta, har sin egen doft.
Grazie.
Hur mår ni nu?
Utmärkt. Alldeles utmärkt.
Då går vi hem. Det tjänar inget till att stanna här.
Så väldigt vänlig ni har varit. Jag kan gå själv, tack.
- Mina fotografier! - Vilka fotografier?
Jag måste ha tappat dem därute på torget. Kan ni vara så vänlig...
Miss Honeychurch!
Ni är inte kry nog att gå hem själv.
- Jo då. - Nej!
- Men jag går hellre... - Då tar jag inte fotografierna.
Den vägen får ni flyga över muren. Sätt er och vänta tills jag kommer.
Visst är det fantastiskt? italienare är så vänliga, så älskvärda-
-och samtidigt så våldsamma.
Mr Emerson?
Jag har aldrig skämts så mycket. Jag vet inte vad som tog åt mig.
Det är helt naturligt. Jag svimmade nästan själv.
Jag är skyldig er tusen ursäkter.
Och jag vill be er om en stor tjänst.
Ni vet hur dumma människor är. Hur de skvallrar.
Särskilt kvinnor, är jag rädd. Förstår ni vad jag menar?
Nej.
Kan ni undvika att för någon nämna mitt fåniga beteende?
Vad var det? Ni kastade mina fotografier.
Jag visste inte vad jag skulle göra. De var blodiga.
Nu har jag sagt det.
Något enastående har hänt.
Tack... återigen.
Så fort dessa olyckor händer. Sen återgår man till sitt gamla liv.
Det gör inte jag.
Någonting har hänt med mig.
Och med er.
Pastor Beebe, pastor Eager, mr Emerson, mr George Emerson-
- miss Lavish, Charlotte Bartlett, Lucy Honeychurch far ut på landet
italienare kör dem
- Nej! - Hon är min syster.
- Ska vi tillåta det? - De skadar ingen.
Hur kan ni opponera er i detta landskap?
Så länge hon är hans syster.
Jaha, miss Honeychurch, ni reser?
- Som konststuderande? - Nej, tyvärr inte.
Studerar ni människans natur, som jag?
- Jag är här som turist. - Är ni verkligen det?
Förlåt, men vi bofasta tycker ibland väldigt synd om er stackars turister.
Ni forslas runt som paket från Venedig till Florens och Rom-
-omedvetna om allt utanför Baedeker.
De vill bara få det överstökat och fortsätta.
Jag avskyr Baedeker. Varje bok borde kastas i Arno.
Städer, floder, palats hopblandade om vartannat i ett lättläst virrvarr.
Etta där, miss Honeychurch.
Min kära vän lady Laverstocks villa. Hon skriver ett verk om Fra Angelico.
Och till vänster... Nej, precis där.
Där bor mr Henry Burrage. En amerikan av bästa sort.
Så sällsynt. Ni känner väl till hans monografier om outforskad medeltid?
- Det här är lagom fan. - Ja, ja.
Er far är väl journalist, mr Emerson?
- Han var det. - Är han pensionerad?
- Och ni själv? - Jag är vid järnvägen.
Den amerikanska flickan i Punch säger till sin pappa:
"Pappa, vad såg vi i Rom?" Och pappan svarar:
"Rom var väl där vi såg den gula hunden!"
Den gula hunden...!
Just snyggt resande!
Va? Sluta omedelbart!
Sluta omedelbart!
Jag tolererar det inte.
Sluta omedelbart!
Skenar hästen?
Signorinan ska kliva av - nu. Du sa att hon var din syster.
Du ljög. Du borde skämmas. Det blir ingen dricks för dig!
Uppför Fhaethon sig opassande med sin Persefone?
- Jag vet hur man hanterar dem. - Lämna dem ifred.
Ser vi lycka så ofta att vi ber den lämna vagnen när den råkar sitta där?
- Vad ska jag göra? - Kliv av. vi ses sen.
Ge mig det där.
Skönhet!
Hopp!
- Är det er son? - Sanning!
Är det den tystlåtne, buttre George?
Han läser sin trosbekännelse.
Tillit!
En bit till, om jag får be, mr Beebe.
- Glädje! - Tackat
Skönhet!
Sanning!
- Han förkunnar det eviga jaet. - Och en sked, om det finns en.
- Kärlek! - Vad är det?
Herrarna leker säkert en lek. Varför går du inte bon till dem?
För att jag vill stanna här hos er.
Observera mitt förutseende. Jag går aldrig ut utan mina sittunderlag.
Man kan när som helst få sitta på fuktig mark eller kall marmor.
Där, Lucy. Du tar det andra. Seså, jag insisterar.
Marken duger åt mig. Jag har inte haft gikt på flera år.
Om jag känner av den ställer jag mig.
- Åkte hon aldrig hem till Weybridge? - Hennes vän fick åka utan henne.
- Hon stannade i Monteriano. - Blev hon verkligen...?
Lugn, det är ingen förkylning.
Jag har bara hostat lite i tre dar.
Det beror inte på att jag sitter på marken.
- Jag går och letar rätt på mr Beebe. - Gör det. Han blir så glad.
Gifte hon sig med italienaren?
I kyrkan i Monteriano. En yngling.
- Tio år yngre än hon själv. - Eleanor...!
Ursäkta.
Dove... mr Beebe? Padre?
Buoni uomini?
Jag har en teori om att något i det italienska landskapet-
- gör även den allra mest likgiltige romantisk.
Det påminner om trakten runt Shropshire-
- där jag en gång var på semester hos min väninna miss Apesbury.
Jag slår vad om att du hade ett äventyr där.
Försök förneka det.
Lucy!
Mr Eager, sätt er hos oss. Miss Honeychurch mår dåligt.
Då åker vi.
Då åker vi. - George!
- George, åker du inte med? - Jag går.
Följ med in. Jag bjuder på ett glas vin.
Mod, miss Honeychurch. Mod och förtröstan.
Tror ni att detta elektriska skåde- spel ska förinta er eller mig?
Vetenskapligt sett är sannolikheten för att vi inte träffas helt enorm.
Stålknivarna, det enda som kan dra hit blixten, är i den andra vagnen.
Vad ska vi göra? Hur ska du tysta honom?
- Kusken? - Nej, min vän. Mr George Emerson.
Jag vill inte döma honom för hån. Men jag vet att han talar om det.
Han talar aldrig. Man har tur om man får ett ja eller nej ur honom.
Tyvärr har jag mött den typen förut.
De håller sällan sina bragder för sig själva.
Bragder?
Nåväl. Jag ska tala med honom.
Nej, min kära Lucy. Det är jag som ska göra det.
Han borde ha 'farit här för minst en timme sen. Även om han gick.
Stå inte där, kära du. Du blir sedd utifrån.
Så fort han kommer möter jag honom.
Nej, kära du, det gör du inte alls.
Min stackars kära flicka, du är så ung.
Du har alltid levt bland fint folk. Du vet inte hur män kan vara.
Vad hade hänt i eftermiddags om jag inte hade kommit?
Jag kan inte tänka.
Svara. Vad hade hänt om jag inte hade dykt upp?
- Du dök ju upp. - Jag har plågat dig hela tiden.
Det är sant. Jag är för gammal för dig.
Och för tråkig.
Det blir svårt att hinna med morgontåget, men vi måste försöka.
Jag har svikit din mor. Hon förlåter mig aldrig när du berättar det.
Gå bon från fönstret!
Hon ger mig skulden när hon hör om det. Säkerligen.
Och med rätta.
Varför måste mor höra om det?
Du berättar allt för henne. Gör du inte?
- Det gör jag väl, i regel. - Ni har en sån vacker tillit.
Man vill absolut inte förstöra den. Och som jag sa så var felet mitt.
- Jag vill inte att mor tror det. - Hon kommer att tro det.
- Om du berättar det för henne. - Jag ska aldrig tala om det.
Varken för mor eller nån annan.
Vi ska båda vara tysta som i graven.
Bäst du går och lägger dig. Vi måste iväg tidigt.
Vi har inte varit här i en hel vecka.
Jag bokade rummen i en vecka, som ni ville.
Vi har bara varit här en halv vecka, så vi är skyldiga er halva priset.
Jag förlorar på det. Jag kunde ha hyrt ut rummen fem gånger.
- Ja, man vet hur såna typer är. - Man måste ha tålamod här i livet.
Lucy! Vi måste packa omedelbart.
Jag vill tala med er, mr Emerson. I salongen.
Hemma
Du borde inte kika så där.
Cecil bad om mitt tillstånd. Men han klarar det inte utan mig.
Eller mig. Han bad om mitt tillstånd också.
- Vad sa du då? - Nej.
Det var sättet han sa det på.
Vore det inte storartat för Lucy om de gifte sig?
Och jublade jag inte av glädje? Så jag svarade nej, inte alls.
Löjliga barn. Du tror att du är så helig och ärlig.
- Men det är ren fåfänga. - Se upp!
I promessi sposi.
Hon har sagt ja till mig.
Det gläder mig. Åh, käre Cecil.
Vilken glädje. Välkommen som en i familjen.
- Mor. - Lucy!
- Mr Beebe. - Tack, Mary.
God dag, mr Vyse. Jag kom för att få te. Får jag det?
Mat är det man får här.
- Märkvärdig sak. - En av Freddys benknotor.
Freddy är hemsk. En föga lovande yngling.
- Så olik sin syster. - Ser ni hans syster som lovande?
Jag har en teori om miss Honeychurch.
Tycker ni inte det är märkligt att hon spelar Beethoven så lidelsefullt-
- och lever så stillsamt? Jag misstänker att en dag...
...så förenas musiken och livet.
Då blir hon underbar på båda.
Jag tror att den dagen är här. Hon har lovat att gifta sig med mig.
Förlåt om jag gav er en chock.
Jag visste inte att ni stod henne så nära. Ni skulle ha stoppat mig.
Ska vi gå till de andra?
Gratulerar. Er kyrkoherdes välsignelse.
Jag vill att ni blir makalöst lyckliga-
- och makalöst duktiga som man och fru och mor och far.
Och nu vill jag ha mitt te.
Hur vågar ni vara så allvarlig?
Officiellt förlovade
- Summer Street blir aldrig sig likt. - Det är för litet för andra.
Vi kan få hit fel slags hyresgäster. Men tåggången har förbättrats så.
Vad är 8 km från stationen i cykelns tidevarv?
Vill ni ha ungmöer som hyresgäster?
- Absolut Om de är fina damer. - Det är de, om än hemlösa nu.
Miss Teresa och miss Catharine Alan. Jag mötte dem i Italien.
Akta er för alla kvinnor. Hyr bara ut huset till en man.
- Förutsatt att han är anständig. - Du hade älskat systrarna Alan.
Jag hade inte tyckt om någon från pensionatet.
Fanns där inte en författarinna, en fritänkare och hans son?
- Vilket är en yrke, mr Vyse? - Jag har inget yrke.
Min oförsvarliga inställning är-
- att så länge jag inte besvärar nån så får jag göra som jag vill.
Det är ett exempel på min dekadens.
Ni är lyckligt lottad. Att ha fritid är en härlig möjlighet.
Häng inte, Lucy. Gå och prata med mrs Pool och fråga om hennes ben.
Hade Cecil och jag saknats om vi tog en promenad?
Gå ni, men smutsa inte ner klänningen.
Det är vidrigt att en förlovning betraktas som allmän egendom.
Alla flinande tanter.
Man måste väl genomlida det. De ser oss knappt nästa gång.
Hela deras inställning är fel.
En förlovning... Detta hemska ord.
Det är en privatsak och ska ses som en sån.
- Där är den filosoferande prästen. - Tycker du inte om mr Beebe heller?
Det har jag aldrig sagt. Jag sätter honom högt över medel.
Mr Beebe! Jag ska skriva till systrarna Alan-
-och be dem hyra sir Harrys villa.
Sir Harry förtjänar en hyresgäst som är lika vulgär som han själv.
- Han är faktiskt väldigt trevlig. - Fina kvinnor...!
Han leker Gud här med finhet, beskyddarskap och bluffestetik.
Och alla har låtit lura sig.
Jag ska skriva till dem. 'vill ni skriva några rader?
Ja, absolut. Ett passande tillskott till vår lilla gemenskap.
Himmel, vad vresig du är.
Det var den eländiga tebjudningen. Alla förskräckliga människor.
Och att inte få vara ensam med dig.
UTHYRES
Italien och London är de platser där jag känner mig som hemma.
Jag är något av en inglese italianato.
E un diavolo incarnato. Har du hört talesättet?
Jag tror att du hade känt dig mer hemma med mig i ett rum.
Aldrig ute i det fria så här.
Jag tror att du har rätt. Jag tänker mig alltid dig i ett rum.
Det här är den heliga sjön.
Mycket fin, men knappast en sjö.
- Mer en pöl. - Freddy älskar att bada här.
- Han är mycket förtjust i den. - Och du?
Jag brukade också bada här. Tills jag ertappades med det.
Lucy...
Ja, vi borde nog gå.
Jag vill be dig om en sak som jag aldrig har bett om förut.
Vad, Cecil? Ja?
Fram till nu har jag aldrig kysst dig.
Nej, det har du inte.
- Får jag göra det nu? - Klart du får, Cecil.
Du hade fått det förut med. Jag kan inte kasta mig över dig.
Förlåt.
Mor har rätt. De vi mötte på pensionatet-
-var alla ganska märkliga.
Vår granne och gamle vän sir Harry har en liten villa i Summer Street-
- som han vin hyra ut. Jag tänkte genast på er.
"Sir Harrys hus har den fördelen"-
- "Att den ligger precis över vägen från pastor Beebes kyrka."
"Jag har avslöjat min plan för honom om att locka hit er."
"Han skulle också skriva för att få er till vårt lilla hörn av Surrey."
"Högaktningsfullt. Lucy Honeychurch."
London I mrs Vyses välinredda hem
God kväll.
- God kväll. - Vi ses på fredag.
- Det var allt, Rose. Tack. - God kväll, Rose.
Gör Lucy till en av oss. Lucy börjar bli underbar.
- Hon har alltid spelat underbart. - Hon skalar av Honeychurch-smittan.
Du vet vad jag menar.
Hon citerar inte tjänstefolket och ber inte om recept.
Gift dig med henne i januari.
Hennes musik... hennes stil.
Hon höll sig till Schubert när jag dumt nog ville höra Beethoven.
Schubert var rätt denna kväll.
Våra barn ska fostras precis som Lucy.
De ska växa upp bland ärligt folk på landet för fräschören-
- och sen skickas till Italien för... finessen.
Först därpå tar vi dem till London.
Inte en dag efterjanuari.
Cecil...
...älskling...
Du älskar mig alltså, lilla vän?
Lucy!
Jag vill visa henne brevet från systrarna Alan.
De besvärliga systrarna Alan. Jag hatar deras "om" och "men".
De har bestämt sig nu. De kommer.
Miss Teresa skrev och frågade hur ofta slaktaren kom.
Mitt svar gjorde ett gott intryck.
- Lucy! - Slå henne på smalbenen!
- Freddy, var försiktig! - De är ena riktiga vildar.
Man kan inte göra sig hörd. 'vill du inte veta vad systrarna Alan skriver?
- Vilka är systrarna Alan? - Sir Harrys nya hyresgästen.
Så hette de inte. Sir Harrys nya hyresgäster.
Vi möttes i morse och han sa:
"Honeychurch, jag har äntligen fått mycket önskvärda hyresgäster."
Jag sa "Hurra, gamle gosse!" och dunkade honom i ryggen.
- Systrarna Alan. - Nej, det var mer som "Anderson".
Jag väntade en ny förväxling. Jag har alltid rätt.
Det är en ny förväxling av Freddy som inte ens vet vad de hette.
Jo, nu vet jag. Det var Emerson.
- Vilken vindflöjel sir Harry är. - Emerson?
Hoppas de är rätt slags människor.
Ja, Freddy, det finns rätt och fel slags människor.
De måste vara rätt, för de är Cecils vänner.
Så du och de andra familjerna kan besöka dem helt riskfritt.
- Cecil? - Vi mötte Emersons i Florens.
De mest märkliga människor. Men vi tyckte rätt bra om dem.
Emerson är ett vanligt namn.
"Verkligen önskvärda. Jag har telegraferat till dem."
Var inte dum, Freddy. Du överdriver alltid.
Verkligen märkliga människor.
Fadern var radikal, men snäll. Sonen var full av möjligheter.
Rör dig inte. Stanna där.
Ginevra de' Benci. Visste du att du var en Leonardo-
-som ler åt saker bortom horisonten?
Vad är det om sir Harrys hyresgäster?
Jag hittade gäster till hans villa.
En stor seger för komedins musa.
Efter allt mitt besvär med systrarna Alan.
Givetvis föredrar jag dina trevliga vänner.
Mina vänner? Det är det roliga.
De är främlingar som jag mötte på National Gallery.
De hade varit i Italien. Far och son. Ett märkligt par.
Under vår conversazione sa de att de sökte en stuga på landet.
"En enkel lya" där de kunde känna doften av jorden.
London har så klan sina fördelar. - Men vi längtar uti grönskan, va?
Det engelska landskapets charm.
Med våta häckar med sjungande fåglar.
Det är en svaghet. Vi borde trivas där vi är.
Men jag behöver hjälp av naturen.
Jag söker en liten stuga på landet dit George kan komma på helgerna.
Jag vet helt rätt ställe för er. Inte precis en stuga, mer en villa.
Jag bönfaller er.
- Om ni vill ge mig en kon. - Vi har tyvärr inget kort.
- Men George skriver ner adressen. - Sir Harry Otway. Det är i Surrey.
- En ort som heter Summer Street. - Jag har drömt om Summer Street!
Det ger snobben sir Harry en läxa.
Nej, klasserna ska blandas. Folk av olika klasser ska gifta sig.
- Jag tror på demokrati. - Du vet inte ens vad ordet betyder.
Det är inte rätt. Jag har nog mött dem förut.
Helt rätt om det straffar en snobb.
Jag förebrår dig. Du får inte rasera mitt arbete och göra mig till åtlöje.
Du satte sir Harry på plats, men på min bekostnad.
Det var mycket illojalt av dig.
Lugn, Lucy, lugn. Snälla du.
Hallå!
- Jag kommer med en gäst. - Jag kommer ner strax.
Byron... Exakt.
"En Shropshire-gosse"?
Har jag aldrig hört talas om.
"Alla dödligas väg"?
Har jag aldrig hört talas om.
Nämen... George läser tyska.
MISSTRO ALLT SOM KRÄVER NYA KLÄDER
Det måste vara gubben Emerson. Vad gör de där uppe?
- Hallå! - Vänta, mr Beebe.
- Det här är er granne mr Honeychurch. - God dag.
Stig in.
- Följ med och bada. - Gärna det.
Bästa samtalsöppning jag har hört.
"God dag. Följ med och bada."
Det här är Honeychurch. Ni minns hans syster från Florens.
God dag. Angenämt. Roligt att höra att er syster ska gifta sig.
Hon blir säkert lycklig.
Vi känner mr Vyse också. Han har varit mycket... vänlig.
George, gå och bada. Det gör dig gott.
- Sen dricker vi te här. - Vill du verkligen bada?
Adjö, Emerson.
Köp mjölk och honung och... kakor... Kakor!
Er trakt är underbar, Honeychurch!
Tillfälligheter är mycket mer sällsynta än vi tror.
Det är ingen tillfällighet att ni är här nu, när man tänker efter.
Jag har tänkt. Det är ödet, allt är ödet.
Ni har inte tänkt alls. Låt mig korsförhöra er.
Var mötte ni mr Vyse?
- På National Gallery. - Där ni tittade på italiensk konst.
Och ni säger tillfällighet och ödet.
Ni dras till italienska saker, som vi och alla våra vänner.
- Det begränsar kretsen avsevärt. - Det är ödet.
Men kalla det Italien, om ni vill.
Badar ni, mr Beebe?
- Var inte blyg. - Varför inte?
Det är härligt! Helt fantastiskt!
Skynda er, Emerson.
- Hoppa i, mr Beebe! - Jag kan lika gärna tvätta mig.
"I Xanadu ett stort palats"...
..."blev byggt till Khublai khans behag."
Här kommer det en känga!
Och byxor!
Det kommer folk!
Bevare mig väl!
- Häråt, mrs Honeychurch. - Vilka var de arma satarna?
Häråt, mrs Honeychurch. Följ mig.
Kära du, titta bon!
Mr Beebe...!
- Akta, ni trampar på mig. - Så det är du?
Varför inte ta ett bekvämt bad hemma med varmt och kallt vatten?
Inga protester, Freddy. - Kom, Lucy.
Åh, titta! Nej, titta inte! Åh, stackars mr Beebe!
Miss Bartletts besvärliga panna
Stackars Charlotte... Stackars, stackars Charlotte.
Det är standardreaktionen på vår kusins brev.
Stackars, stackars Charlotte!
Nej, nu är det allvar. Hennes panna måste bytas-
- badrumsbehållaren rengöras och gud vet vad.
Vi borde bjuda hit henne medan rörmokarna i Tunbridge Wells jobbar.
Nej, vi har proppfullt. Freddys vän kommer och Minnie Beebe.
- Freddy, måste du? - Du tycker inte om Charlotte.
Hon går mig på nerverna.
När hon mötte Cecil i Rom gjorde hon honom rasande.
Så plåga oss inte vår sista sommar-
- utan skäm bort oss genom att inte bjuda hit henne.
Bra talat! Vi röstar för "ingen miss Bartlett".
Det är inte så värst snällt av er. Ni har ju varandra.
- Och stackars Charlotte... - Återigen "stackars Charlotte".
...har inget vatten och rörmokare.
Slå an koncertinans sorgliga sträng
få harpan att röra upp uti vårt gång
låt pianots krigiska klang
sätta forntidsekona i svang
de spelade en sonat låt mig se
medulla oblongata det var i G
Men vi spelar i ess.
- Var det inte bra? - Det är jättefint, vännen.
Sen brast de uti sång den var fin och den var lång
scherzando ma non trappo ppp
Är det något fel med Cecil?
För annars förstår jag honom inte.
Så fort jag säger något ryser han.
Jag ser honom, Lucy. Det är lönlöst att säga emot.
Jag är utan tvivel varken konstnärlig eller litterär...
...eller intellektuell.
Vi måste stå ut med din fars gamla salongsmöbler, Lucy. Kom ihåg det.
Cecil vill inte vara ohövlig. Han förklarade en gång-
- att fula saker stör honom. Han är inte ohövlig mot människor.
Är det en sak eller en person när Freddy sjunger?
En musikalisk människa uppskattar inte komiska sånger som vi gör.
Måste han hångrina och förstöra nöjet för alla andra?
- Gå och byt om. - Ja, mor.
Gör vi nåt på söndag? Jag vill bjuda in George Emerson på lite tennis.
- Nej, Freddy, gör inte det. - Han är toppen!
George Emerson är alla tiders!
Som ni väsnas. Freddy! Släpp Lucy.
Knäpper du i ryggen åt mig?
- Måste vi bjuda hit Charlotte? - Vi måste inte.
- Nu vill Freddy bjuda in Emersons. - Det måste han inte.
Och du är inte nöjd med Cecil.
Pussa mig.
Men om du vill att Charlotte kommer, med hennes panna och allt...
Hon har varit så snäll mot mig.
Pussa mig igen.
- Vill ni ha det stängt? - Tack.
- Tack så mycket. - Adjö.
Bärare! Kan ni...
Det står Dorking på biljetten. Det var förra stationen.
Så himla enerverande. Då får jag ta en droska.
Mr Emerson? Vad i hela världen gör ni här?
Min far bor här. Jag är här över helgen.
- Mår ni bra? - Ja.
Lucy, jag mötte honom på stationen. Jag hade ingen aning.
Min stackars Lucia.
Kära Marion.
Vilken dum blunder. Du förlåter mig aldrig.
- Freddy, betala droskan. - Nej, jag insisterar.
- God dag, mr Vyse. - Miss Bartlett.
Det här är Floyd, Freddys vän.
- Jag insisterar på att få betala. - Det här är Minnie. - Res dig!
Mr Beebes niece.
- Varsågod. - Tack.
- Nej, jag insisterar. - Fem shilling och en till kusken.
Vi har alla våra små svagheter. Min är att genast betala skulder.
Har någon växel?
Hur mycket är... Vem ger jag pundet?
Singla slant om det, Honeychurch.
Nej. Jag är en glädjedödare, men det hade gjort mig usel.
- Det vore att stjäla av förloraren. - Freddy är skyldig mig 15 shilling.
Så det löser sig om ni ger pundet till mig.
15 shilling till er? Hur då, mr Vyse?
För att 15 shilling och 5 shilling blir ett pund!
Varför tar mr Vyse pundet?
Nej tack, jag är klar. Mr Floyds 10 shilling då?
Varför skulle inte den där tanten betala shillingen till kusken?
En shilling till kusken? Självklart.
Vad snällt att du påminde mig. Oj! Kan nån växla en half-crown?
Ge mig pundet. Ge mig det.
Mary växlar det, så börjar vi om.
Kära nån, jag beklagar. 'Vilken plåga jag är.
Stackars Charlotte!
Mary! Har du nån växel? Kan du växla ett pund?
- Har du berättat om honom än? - Nej, Cecil och ingen annat vet nåt.
Jag lovade dig att låta bli. Här är dina pengar.
Bara i shilling och två half-crowns. Du kan göra rätt för dig nu.
Så hemskt det vore om mr Vyse hörde det från en annan källa.
Det finns ingen annan källa.
George säger det till mr Emerson.
Han har inte sagt nåt till nån. Det vet jag.
Ska vi gå ut?
Vänta lite. Vi kanske inte får prata igen.
- Har du pratat med honom än? - Jag har sett honom.
Sluta tro att han beundrar mig eller nåt sånt strunt. Det gör han inte.
Freddy! Sluta!
Stackars Minnie. Nej, inte jag!
UNDER EN LOGGIA AV ELEANOR LAVISH
Lucy! Vad är det för bok?
Vem låter böcker ligga och förstöras?
- Det är en biblioteksbok Cecil läst. - Ta upp den. Stå inte och glo.
Det är en insamling till nånting.
Inget Vulgärt skramlande med halvpennies på fatet.
Ge Minnie en fin sixpence. Var är flickan?
Käraste Marion. Jag har tyvärr inga småpengar. Kan du...
Självklart. Vad tjusig du är. 'Vilken fin klänning.
- Kör, Powell. - Adjö. Sköt er!
UNDER EN LOGGIA En romans i Italien
"Ingen plats är lika fin som denna, där kärleken uttalas i ögonhöjd."
"Han ropade i extas i den silvergrå skymningen."
"De virvlande svalorna, doften av den svalnande jorden"-
- "fyller mitt hjärta med en obeskrivlig, oskattbar sällhet."
"I striden på liv och död blåste de liv i den eviga"...
..."blåste de liv i den eviga kamp då män ställs öga mot öga."
"Att svärdet fästa, att modigt slåss, blott för att plötsligt våga"...
Lyssna, Lucy. Tre kluvna infinitiv.
"Sedan hördes ropet: In i bräschen igen, mina vänner."
Seger, mr Floyd!
"Scenen utspelas i Florens. Solnedgång."
"Italiens solnedgång."
- Gjorde det nåt att ni förlorade? Självklart.
Ni är ingen särskilt duktig spelare.
- Jag hade solen i ögonen. - Jag sa inte att jag var duktig.
"Under Orcagnas loggia, Loggia Dei Lanzi, som vi kallar den nu"...
Vad heter boken?
"Under en loggia" av Eleanor Lavish.
Eleanor Lavish! Milde himmel! - Minns ni miss Lavish, mr Emerson?
- Klart jag gör. - Inte konstigt att den är så dålig.
Man bör väl läsa den om man nu har träffat henne.
Det finns en absurd beskrivning av en utsikt som du slipper höra.
Vad tycker ni om vår utsikt?
Far säger att det finns bara en bra utsikt: himlen över våra huvuden.
Er far har väl läst Dante.
- Läs beskrivningen av utsikten. - Inte när mr Emerson kan roa oss.
Jo, läs. Inget är roligare än att få dumma saker upplästa.
Tycker mr Emerson vi är lättsinniga så kan han leta efter tennisbollar.
- Måste jag? - Nej, så klan.
Det står i kapitel 2. Hitta kapitel 2 åt mig.
- Ge hit den. - Nej, det är så dumt.
- Så dumt. - Tackat
"Långt från Florens torn vandrade hon som i en dröm"-
- "genom det böljande kornhavet"-
- "med sina små röda vallmostänk."
"Obemärkt kom han till henne." Visst är det odödligt?
"Från hans läppar kom inga ord som högtidliga älskande brukar."
"Han ägde inte vältalighet och led ej heller av bristen."
"Han tog henne bara i sin manliga famn."
- Nej, det finns ett roligare stycke. - Ska vi gå in och dricka te?
Ja, hellre te än Eleanor Lavish.
Ursäkta.
Charlotte, ett ögonblick.
Cecil, be Mary om smörgåsar. Jag kommer strax.
Vet du nåt om miss Lavishs roman?
Den har en scen där hjälten och hjältinnan älskar. Vet du nåt om det?
Vet du nåt om det?
De står i en backe med Florens i fjärran.
Där finns vallmor och en kornåker.
Det är ingen tillfällighet. Hur kunde du berätta för henne?
Käraste Lucy, hon har väl inte tagit med det i sin roman?
Då ska Eleanor Lavish aldrig någonsin bli min vän igen.
Så du berättade det? Varför? Jag fick ju inte säga det till mor.
Cecil läste det för mig.
Och han utnyttjade tillfället till att förolämpa mig bakom Cecils rygg.
Varför sa du det till henne? Vad fick dig att göra det?
Även om du förlåter mig så ska jag aldrig förlåta mig själv.
- Ropa på honom. - Mr Vyse?
Nej, den andre. Nu tar jag själv itu med honom.
Ljuger för George
Ni missade en bra match.
Charlotte, var snäll och stanna.
Mr Emerson, lämna detta hus och kom inte hit så länge jag bor här.
- Det kan jag inte... - Inga protester.
Var snäll och gå. Jag vill inte ropa in mr Vyse.
- Ni gifter er väl inte med honom? - Nu är ni löjlig.
Jag hade inte sagt nåt om er Cecil var en annorlunda människa.
Han är typen som inte kan känna någon intimt. Allra minst en kvinna.
Han vet inte vad en kvinna är. Han vill ha er som en ägodel.
Något att titta på, som en målning eller en elfenbensask.
Något att äga och visa upp.
Han vill inte att ni är verklig och tänker och lever.
Han älskar er inte.
Men jag älskar er. Jag vill att ni ska ha era tankar, idéer och känslor.
Även när jag har er i min famn.
Miss Bartlett, ni hade inte stoppat oss nu, inte om ni förstod.
Det är vår sista chans.
Förstår ni hur lyckligt lottade människor är när de hittar det rätta?
Förstår ni inte att det är en gudagåva?
Att jag älskar Cecil och snart ska bli hans fru betyder ingenting?
Något fantastiskt hände mellan oss.
Det betyder att ingenting får hindra oss igen.
Det betyder det. Ni måste förstå det.
- Jag vet inte vad ni pratar om. - Alla måste förstå!
Och ni måste gå.
Det var fel av mig att lyssna på er.
Men ni har ju inte lyssnat. Då hade ni vetat.
Gå med en gång.
- Lucy... - Nej!
- Jag vill inte höra ett ord till! - Kära ni, sluta.
Har du inte gjort nog? Lägg dig inte i igen.
Det är inte lönt. Låt mig gå, miss Bartlett.
Låt mr Emerson gå, Charlotte.
Jag ska aldrig förlåta mig själv.
Du säger alltid det, Charlotte, men du förlåter alltid dig själv.
Varför får Italien författarinnor att skriva såna absurditeter?
Ljuset räcker till ett set till, om ni två skyndar er.
- Mr Emerson tvingades gå. - Vilket elände.
Cecil...
Var snäll och spela med oss. Ett set. Det är Floyds sista dag.
Som du sa så bra i morse:
"Somliga kanar duger bara till böcker."
Jag erkänner att jag är en sådan karl.
Ljuger för Cecil
För att jag inte ville spela tennis med Freddy?
Jag spelar aldrig tennis.
Glöm tennisen. Det var sista halmstrået.
Jag kan inte gifta mig med dig och en dag tackar du mig för detta.
- Vi är för olika. - Men jag...
Jag älskar dig.
Och jag trodde att du älskade mig.
Det gör jag inte.
Jag trodde att jag gjorde det först. Jag är ledsen.
Och vad angår din kärlek till mig så älskar du mig inte på riktigt.
Det gör du inte. Det är bara något annat.
Det är något du äger.
En målning, en Leonardo.
Jag vill inte vara en Leonardo. Jag vill vara mig själv.
Vi säger inte mer nu.
Jag säger bara nåt jag ångrar sen.
Du älskar mig inte, uppenbarligen.
Det är kanske rätt av dig.
Men det kunde hjälpa lite, göra lite mindre ont om jag visste varför.
För att...
Du är typen som inte kan känna någon intimt, allra minst en kvinna.
Jag menar inte exakt det, men du kommer att fortsätta fråga.
Du lindar in dig i kultur och vill linda in mig.
Därför slår jag upp förlovningen.
Det är sant.
- Sant i det stora hela. - Du är så annorlunda i kväll.
Som en annan person som talar med en ny röst.
Vad då, ny röst? Tror du att jag är kär i en annan så har du fel.
Nej, självklart inte. Jag menade bara att det finns...
...en kraft i dig som jag inte hade sett förut.
Om en flicka slår upp förlovningen tror alla att hon har en annan-
- eller hoppas få en annan. Det är vidrigt!
Förlåt om jag säger dumma saker, men min hjärna har gått i kras.
Det är bäst vi går och lägger oss.
Låt mig få göra det åt dig.
Jag måste tacka dig för det du har gjort
För att du visade mig vad jag är.
Jag beundrar ditt mod.
Vill du skaka hand?
Klart jag vill, Cecil.
God natt. Jag beklagar det.
Tack för att du tar det så bra.
Då det börjar bh kant och vi tyvärr inte bor i vårt eget hem-
- tror min syster att en resa till ett varmare klimat hade gagnat oss.
Doktorn har ordinerat dietbröd åt henne, men det kan vita med.
Vi ska först bara ombord på en ångare och sen ta tåget.
God dag! Är ni ute och går, mr Vyse?
Jag ska visa miss Honeychurch ett brev från våra vänner systrarna Alan.
Låt mig få läsa lite.
"Florens gjorde min syster så gott att vi tänkte prova Aten i vinter."
"Aten är så klart ett språng."
Visst är det härligt, romantiskt? Parthenon! Fidias skulpturer!
- Har ni mött systrarna Alan? - Aldrig.
Då förstår ni inte det romantiska i detta grekiska besök.
Jag har aldrig varit i Grekland och tänker aldrig åka dit.
Det är för stort för vårt lilla gäng. Inte sant? - Har ni tändstickor?
Tack.
Ni har rätt. Grekland är inget för vårt lilla gäng.
- Adjö. - Adjö.
Mr Beebe! Tändstickorna!
Tändstickorna.
Cecil har drabbats hårt. Lucy gifter sig inte med honom.
- Hon sa det i går kväll. - Vill de att jag kommer?
Ja, gör det. Adjö.
Då så, Powell.
Nej, Charlotte. Inte saxen, tack. Inte när jag har båda händer fulla.
- God dag. - God dag, mr Beebe.
Vilken soppa det är!
Alla är så gräsliga i dag, farbror Arthur. Vi går ut och dricker te.
Bra idé. Ta din hatt och kappa, så tar jag med dig.
Jag tar med Minnie till The Beehive. - Ska ni följa med, miss Bartlett?
Ja, Charlotte. Jag behöver dig inte. Följ med.
Du har ingen som hjälper dig. Mitt usla bistånd är bättre än inget.
- Kors, mina händer. - Slog du dig?
Ljuger för mr Beebe, mrs Honeychurch, Freddy och tjänarna
Här är ett förtjusande brev från systrarna Alan.
De ska resa till Grekland. Jag ska läsa lite.
"Käre mr Beebe, jag väntar mig inte att vi kommer längre än till Aten"-
- "men om ni vet ett bra pensionat i Konstantinopel"-
- "så vore vi tacksamma om"...
Konstantinopel! Förtjusande, va? De kommer att resa jorden runt.
Förtjusande.
Miss Honeychurch? Er bror har berättat för mig.
- Har han? - Det när inte längre.
Mor... Charlotte...
...Cecil... Freddy... ni...
Om jag får säga det - ni har gjort det rätta.
Berätta mer om systrarna Alan. Vad härligt att de åker utomlands.
De borde börja i Venedig och sen åka lastångare längs Illyriens kust.
- Skulle Freddy direkt hem? - Det sa han inte.
Hoppas han inte skvallrar.
Vad roligt att de åker utomlands. Jag önskar de kunde ta med mig.
Kan din mor undvara dig igen?
Det måste hon. Jag måste åka bort. Förstår ni inte det?
Visst är det romantiskt? Systrarna Alan ska till Konstantinopel.
Nej, bara till Aten.
Jag har alltid drömt om att åka till Konstantinopel. Nej, Aten.
Kan inte Minnie och jag i stället locka med dig på te på The Beehive?
- Nej tack. - Jaja, Minnie...
Du och jag får äta själva. Adjö.
Adjö, mr Beebe.
- Hjälp mig övertala mamma. - Vad?
Förstår du inte att jag måste åka nånstans?
- Jag måste iväg innan det blir känt. - Vad?
Att jag slog upp förlovningen. Han får inte inbilla sig nåt.
Kan mr Emerson tro att det var på grund av honom?
- Charlotte, så trögfattad du är. - Skvallret får inte nå Summer Street.
- Men att åka ända till Grekland? - Jag trodde du ville hjälpa mig.
Att du skulle gå till mor och säga: "Lucy måste genast till Grekland."
Jag vill bara ditt bästa, men ända till Grekland?
Jag sa vad som är mitt bästa. Gör nu som jag ber dig.
Tack, Freddy.
- Varför ser hon ut så där? - Hur?
- Som Charlotte Bartlett. - För att hon är Charlotte Bartlett.
Stäng ditt öra
för hans sång
och från det röda guldet
håll ditt finger
Melodin är fin, men texten är usel.
Marion... Lucy har en plan.
Är det inte tragiskt?
Så fort jag bundit upp en rasar en annan ner.
Systrarna Alan ska utomlands. Till Grekland.
- Jag önskar dem lycka till. - Lucy vill följa med dem till Aten.
Och vidare till Delphi, om vägarna är säkra.
Ledigt hjärta hand och öga
lugnt liv och stilla död
ledigt hjärta hand och öga
lugnt liv och stilla död
Ta dem, men låt mig få behålla Thoreau. Jag behöver honom nu.
Det är ett fult hus. Vi har aldrig tyckt om det.
Jag får inte missa tåget. Flyttkarlarna kan göra resten.
Nej, du får inte slita ut ryggen.
Jag kommer inte ner i helgen. Det är inte lönt.
Jag hämtar dig till stan veckan efter.
Och bladtvål är så praktiskt för att fräscha upp ansiktet på tåget.
Men ni vet allt sånt. Och ni har mr Vyse som hjälper er.
En herre är ett bra stöd.
Det är snällt av mr Vyse att undvara er.
- Han kanske ansluter till er senare. - Eller håller arbetet honom i London?
- Vi möter honom när han vinkar av er. - Ingen vinkar av Lucy.
Hon tycker inte om det.
Jag trodde i det här fallet...
- Ni går väl inte? - Jo, vi måste med tåget.
Det var ett nöje att träffa er.
Vi ska skriva ofta och skicka fina kort från alla platser.
- Vi vet hur ivrig ni blir. - Tack för det.
- Vi klarade det med nöd och näppe. - Och genomskådades - så pinsamt.
Jag förstår inte hemlighetsmakeriet.
Du blev av med Cecil, vilket är bra.
Men varför inte tillkännage det?
Jag lovade att vänta tills jag hade lämnat England. Ett par dar bara.
Jag kunde inte låta bli att tänka att vår kära Lucy inte...
Lär dig avsluta dina meningar. Du blir bara värre och värre.
...inte såg ut som en blivande brud.
Hur ska en blivande brud se ut enligt ditt stora kunnande om det?
Jag kan inte säga exakt hur, men hon saknade något.
Om du vill veta det, Teresa, så saknade hon... strålglans.
- Vad händer med era grannar? - Dessvärre så flyttar de.
Mr Emersons gikt har satt in och George tycker resan är för lång.
Mr Emerson har sökt tillflykt hit.
Får jag tränga mig på och vänta på mrs Honeychurch?
Självklart Men ni får ursäkta mig. Som ni hör så har de börjat...
- Ursäkta mig. - Nej, sitt kvar.
Vad tråkigt att höra att huset har gett er gikt.
Det är inte gikten. Det är min gosse.
George är så ledsen.
Jag förstår honom, men han kunde ha sagt nåt.
Har han inte sagt vad som hände i Italien?
- Inte ett ord om det. - Nej, Lucy sa att han skulle tiga.
- Jag hörde det först i söndags. - Vad hörde ni?
Att han älskar henne.
- Vill ni inte sätta er? - Nej, jag tycker mig höra vagnen.
Det vore ohövligt att låta min kusin vänta.
Det kommer ingen vagn. Sätt er, kära ni.
Alla har ljugit - alla utom George.
Och nu ska miss Honeychurch gifta sig med mr Vyse i januari.
Miss Honeychurch har slagit upp förlovningen.
Det gjordes med takt och diskretion-
- och för tillfället vill vi hålla tyst om det.
Ibland är det bäst att hålla tyst och ibland är det bäst att tala ut.
Ni hör ingen vagn, så luta er tillbaka-
-och sätt er bekvämt. Ta den här.
Sådär, nu sitter ni bättre.
Så hon ska inte gifta sig med mr Vyse?
Varför? Varför Grekland?
Varför fara iväg till världens ände?
Du är trött på ditt hem, trött på Windy Corner.
Och du är trött på Freddy och mig.
Jag är inte trött på Windy Corner.
Men när vi nu talar om det så vill jag åka till London mer.
Jag kanske kan dela en våning med en annan flicka.
Jag får mitt arv nästa år.
Pillra på skrivmaskiner och kalla det arbete?
Jag talade kanske överilat.
Du är så lik Charlotte Bartlett!
- Charlotte? - På pricken!
Jag vet inte vad du menar. Charlotte och jag är inte alls lika.
- Det var ni inte förut. - Kan vi inte ta ner suffletten?
Kan vi ta ner suffletten, Powell?
Powell, står huset till uthyrning igen?
- Sir Harry söker nya hyresgäster. - Vad synd på Emersons.
Freddy blir ledsen för det. Och jag med.
Då så, Powell, stanna vid butikerna.
Det var en sympatisk familj. Så synd.
Ingen Charlotte. Lucy, gå och se om hon är hos mr Beebe.
Och skynda er tillbaka. Mary har sin fiskpaj i ugnen.
Hörde du vad jag sa, Lucy?
Ljuger för mr Emerson
Lucy!
Mr Emerson säger att allt är hans fel.
Jag lärde honom lita på kärleken.
Jag sa: "George, älska och gör vad du vill."
Det har jag län honom. Så allt är mitt fel.
- Vart ska du? - Din mor skulle hämta mig med vagnen.
Jag lärde mig inte att låta andra vänta. Allra minst en rar värdinna.
Var är Lucy nu? Kliv in, Charlotte.
Om Marys fiskpaj går till spillo så surar hon till på fredag.
- Sätt dig nu där. - Nej, jag vill inte vara till besvär.
Jag vill inte diskutera er son eller höra hans namn.
Han har uppfört sig illa från början. Han har uppfört sig vederstyggligt.
Inte vederstyggligt. Han försökte bara när han inte skulle ha försökt.
Nej, "vederstyggligt" är för starkt.
- Det är inte lönt att diskutera. - George ska hämta mig till London.
Han står inte ut här och jag måste vara där han är.
Han säger att tanken på att se er eller höra om er...
Flytta inte för min skull. Jag ska till Grekland.
Lämna inte en bekväma hus. Ni får inte.
Varför åker ni till Grekland?
Förlåt, kära ni, men ni verkar vara förvirrad.
Skälet till att ni far till Grekland och slog upp förlovningen är...
Ja, miss Bartlett sa det.
Det är att ni älskar George.
All färg har försvunnit från ert vackra ansikte.
Som på George. Jag orkar inte med det.
Och nu fick jag er att gråta. Kära ni, förlåt mig.
Men jag måste åka till Grekland nu. Biljetten är köpt och allt.
- Det är omöjligt! - Bara en sak är omöjlig.
Det är att älska och sedan skiljas.
Lucy!
Ni älskar George. Ni älskar honom med kropp och själ.
- Som han älskar er. - Klart att jag gör.
- Vad trodde ni alla? - Vän...
Nej, mor ropar. Jag måste gå.
- De litar på mig. - Varför skulle de göra det?
När ni har lurat alla.
Däribland er själv.
Charlotte, kom och sitt här. - Kör, Powell.
- Först Italien och sen Grekland. - Greklandsresan kan bli inställd.
- Stannat Lucy vill nog berätta nåt. - Stoppa hästen!
Kära kusin Charlotte. Efter en hemsk resa-
- Då vårt bagage försvann två gånger kom vi fram till Florens.
Allt är sig likt på pensionat Bertolini.
Cockneysignoran marscherar runt och terroriserar personalen.
Gästerna är nya “systrarna Alan”, “miss Lavish ", “Charlotte och Lucy".
Vi lovades ett rum med utsikt.
I morgon bitti ska jag prata med signoran om det.
- Men inte nu. - Det är så orättvist!
Visst måste man på sitt första besök i Florens ha ett rum med utsikt?
Vi har en utsikt.
Kyss mig igen.
- Jag läser. - Vad läser du?
- Det är från Freddy. - Vad skriver han?
Den dummern känner sig hedrad.
Alla visste ju att vi skulle resa till våren.
Subrip: TomTen
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2008
Ansvarig utgivare: Pia Grünler